6.1.
Необхідність утилізації. Життєвий цикл автомобіля
Автомобіль
сьогодні – це необхідність кожного дня, невід’ємна частина життя людини. Разом
з тим він спричиняє різнобічний негативний вплив на довкілля. Це пов’язано з матеріальним
і енергетичним забрудненням, а також великими затратами природних ресурсів на
його виробництво і експлуатацію.
В результаті тривалої експлуатації, а також фізичних і
хімічних процесів, що відбуваються в автомобілі, його вузли і механізми поступово
зношуються, технічний стан погіршується і, як наслідок, збільшується кількість
шкідливих викидів в атмосферу.
Відпрацьовані гази, продукти зношування
механічних частин і шин автомобіля, а також дорожнього покриття складають біля
половини атмосферних викидів антропогенного походження. Так у 1998 році
автотранспортом в Україні було викинуто в атмосферу 1432965 т шкідливих речовин
(на 6 млн транспортних засобів), або 0,358 т на один автомобіль. За цей же
період у США було викинуто 0,239 т, а ФРН – 0,172 т на один транспортний засіб.
Крім
екологічної загрози автомобіль, особливо старий, є джерелом підвищеної
небезпеки. Хімічні і фізичні процеси, що проходять в ньому призводять до
порушення регулювань і як наслідок збільшення кількості неполадок. Щорічно в Україні
до 5% ДТП відбувається через несправний технічний стан транспортних засобів. Це
пояснюється зменшенням коефіцієнта безпеки автомобіля Кба
з кожним наступним роком його експлуатації. Якщо для нового автомобіля Кба = 1,0, то для п’ятирічного Кба =
0,7...0,8, а десятирічного Кба =
0,4...0,5. Очевидно, що найбільш безпечними є нові автомобілі і автомобілі з
терміном експлуатації 5...7 років, натомість українським законодавством
встановлено нормативний експлуатаційний термін 8 років.
Сьогодні все
більше світових виробників, державних екологічних органів, дослідницьких
організацій приходять до висновку, що необхідний повний облік негативного
впливу автомобіля за весь його життєвий цикл. Останній можна визначити як
послідовні і взаємопов’язані стадії виробництва та використання автомобіля –
від добування сировини до остаточного захоронення відходів.
Основними
стадіями життєвого циклу автомобіля є:
– добування
сировини;
– переробка
сировини та отримання конструкційних матеріалів, пального і енергії;
– виготовлення
деталей і вузлів автомобіля, складання;
–
експлуатація автомобіля (в т. ч. ремонт);
– розбирання
і утилізація автомобіля, захоронення відходів.
Таким чином, важливим моментом при розгляді життєвого циклу
автомобіля є питання його утилізації після закінчення терміну експлуатації. У
провідних країнах переробкою транспортних засобів, які відслужили свій термін
(у світі використовується абревіатура ELV – End-of-Life
Vehicle, тобто кінець життя автомобіля) займається
спеціалізована галузь виробництва,при цьому різні
аспекти проблеми утилізації регламентуються законодавчо-нормативною базою.
У липні 1997 року Рада Європейського Союзу прийняла
Директиву 97/С 337/02 „Транспортні
засоби, що вийшли з експлуатації”. Пізніше у лютому 1999 року в Директиву були
внесені ряд поправок, згідно з якими автомобілі, що отримали схвалення типу
починаючи з 01.01.2005 р. повинні як мінімум на 85% за масою утилізуватися
шляхом рециклювання матеріалів, повторного
використання окремих вузлів і деталей або спалюванням відходів з використанням
теплової енергії, а починаючи з 01.01.2015 р., як мінімум на 95% по масі.
Директива зобов’язує усіх автовиробників у Євросоюзі приймати на
утилізацію автомобілі своїх марок, які відслужили експлуатаційний термін. Фірми
зобов’язані брати на себе усі витрати з прийому, переробки і переплавки
транспортних засобів.
Ряд зарубіжних виробників вже здійснюють випереджувальні роботи
з впровадженням у практику вимог директиви. Великих успіхів досягли у цьому
плані BMW, VOLVO, FORD, MERCEDES-BENZ, NISSAN та інші. Досягнута ними на
сьогодні ступінь повторного використання матеріалів складає 85...90%. Були
розроблені стандарти підприємств з “Конструювання обладнання для рециклювання”, а також вказівки щодо розбирання і
утилізації автомобілів після закінчення їх терміну служби.
Слід однак зауважити, що зазначена директива зустріла опір з
боку деяких країн та автовиробників, оскільки останні справедливо вважають, що
таке нововведення приведе до подорожчання автомобілів.